V susednom Poľsku sa udialo viacero eucharistických zázrakov.
Nie sú však len dávnejšou minulosťou.
Dnes vám priblížim, milí televízni diváci, eucharistický zázrak,
ktorý sa udial a bol preskúmaný len pred niekoľkými rokmi.
Pozývam vás do Sokolky.
12. októbra 2008 slúžil v Kostole svätého Antona v Sokółke
svätú omšu o 8.30 mladý kňaz Filip Zdrodowski.
Počas svätého prijímania jednému z kňazov padla hostia.
Kňaz si to však nevšimol.
Upozornila ho na to kľačiaca žena, ktorá čakala na sväté prijímanie.
Kňaz zostal preľaknutý, nakoľko si myslel, že je zašpinená.
Vložil ju preto do vascula, malej postriebrenej nádobky s vodou,
ktorú používajú kňazi na purifikáciu prstov
po rozdávaní svätého prijímania.
Po skončení svätej omše sestra Julia Dubowska,
ktorá slúžila v sakristii, zobrala vasculum
a kvôli lepšiemu zabezpečeniu ho vložila do ďalšej nádoby
a tú vložila potom do trezora, kde sa uschovávali kalichy.
O týždeň neskôr, v nedeľu 19. októbra,
okolo 8.00 ráno, otvorila sestra trezor
a našla hostiu takmer úplne rozpustenú.
V strede však boli zvláštne červené zrazeniny.
Zavolala ihneď kňazov, aby im ukázala, čo objavila.
Hostia bola z väčšej časti rozpustená.
Zostal iba malý kúsok premeneného chleba spojeného s hmotou,
ktorá sa objavila na jeho povrchu.
Alebo lepšie povedané, časť hostie bola spojená
s tou „zvláštnou červenou zrazeninou“.
Farár zo Sokołky sa skontaktoval s metropolitnou kúriou v Białystoku.
Arcibiskup Edward Ozorowski spolu s kancelárom kúrie,
kňazmi a profesormi preskúmali hostiu a ohromení rozhodli,
že počkajú, ako sa bude situácia vyvíjať.
Rozhodli, že treba pozorovať, čo sa bude diať ďalej.
29. októbra bola nádobka s hostiou prenesená do farskej kaplnky
a uložená vo svätostánku.
Nasledujúci deň, na základe rozhodnutia arcibiskupa Gniedziejka,
odobrali lyžičkou opatrne čiastočne rozloženú hostiu
so zrazeninou farby krvi vnútri a uložili ju na vybielený korporál
s vyšitým červeným krížikom v strede.
Korporál bol uložený do ochranného obalu,
ktorý umožňoval uchovávanie a prenos hostie.
Následne bola hostia opätovne uložená do svätostánku.
S pribúdajúcim časom sa hostia „vpila“ do korporála
a červená „zrazenina“ uschla.
Až potom boli prizvaní dvaja renomovaní vedci svetového formátu,
špecialisti na patologickú anatómiu z Lekárskej fakulty
Univerzity v Białystoku.
Metropolitná kúria v Białystoku vydala k eucharistickému zázraku,
ktorý sa udial v Sokółke stanovisko:
„Dňa 12. októbra 2008 padla z rúk kňaza,
ktorý rozdával sväté prijímanie premenená hostia.
Potom, ako ju zdvihol, umiestnil ju do nádobky s vodou vo svätostánku.
Po svätej omši bola nádobka s hostiou uložená
v trezore v sakristii.
19. októbra, po otvorení trezoru,
bolo možné zreteľne vidieť červenú škvrnu na hostii, ktorá padla.
Voľným okom bolo možné vidieť, že ide o krvavú škvrnu.
29. októbra 2008 bola nádobka s hostiou prenesená zo svätostánku
do kaplnky na fare.
Nasledujúci deň hostiu z vody vybrali
a uložili na korporál vo svätostánku.
7. januára 2009 bola odobratá vzorka hostie,
ktorá bola nezávisle preskúmaná dvomi odborníkmi na histopatológiu
z Lekárskej fakulty Univerzity v Białystoku.
Vydali spoločné stanovisko, v ktorom sa hovorí:
„Vzorka, ktorá nám bola odoslaná na posúdenie,
sa javí ako tkanivo myokardu.
Podľa nášho posúdenia ide o tkanivo,
ktorému sa zo všetkých iných živých organizmov najviac podobá“.
Komisia konštatovala, že skúmaná hostia je presne tá istá,
ktorá bola prenesená zo sakristie do svätostánku farskej kaplnky.
Nebol zistený zásah tretej strany.
Prípad v Sokółke neprotirečí viere Cirkvi,
ale naopak, potvrdzuje ju.
Ako teda prebiehalo samotné skúmanie?
Začiatkom januára 2009 požiadala biskupská kúria v Białystoku
dvoch svetovo uznávaných špecialistov na patologickú anatómiu
profesorku Mariu Alžbetu Sobaniec-Łotowskú
a profesora Stanisława Sulkowského,
aby preskúmali vzorku zakrvavenej hostie.
Dňa 7. januára prišla profesorka Sobaniec-Łotowská do Sokółky
a odobrala z korporála maličkú vzorku
záhadnej matérie prítomnej v hostii.
Profesori z univerzity zdôraznili,
že v prípade skúmanej hostie, sa vo vzorke našli mnohé
biomorfologické indikátory typické pre tkanivo srdcového svalu,
ako napríklad segmentácia, alebo poškodenia vlákien tkaniva
srdcového svalu v časti, v ktorej sa nachádzajú
komunikačné väzby - štruktúry charakteristické
pre srdcový sval a fenomén fragmentácie.
Tieto poruchy sú viditeľné vo forme mnohých miniatúrnych poškodení.
Tieto zmeny je možné pozorovať iba na vláknach,
ktoré nie sú nekrotické, ale živé a vykazujú znaky
rýchlych kontrakcií srdcového svalu typických pre okamihy pred smrťou.
Ďalším zrejmým a dôležitým faktorom toho,
že skúmaný materiál je zhodný s ľudským tkanivom srdcového svalu,
je centrálne umiestnenie bunkového jadra v skúmaných vláknach.
Ide o typickú vlastnosť vlákien srdcového svalstva.
„Na niektorých vláknach bolo možné pozorovať znaky,
ktoré môžu zodpovedať ohniskám kontrakcií.
Počas skúmania elektronickým mikroskopom boli viditeľné obrysy
komunikačných väzieb a krehké vlákna miofibríl,“
potvrdili obaja vedci z Białystoku.
Srdcové tkanivo bolo s premenenou hostiou prepojené
neoddeliteľným spôsobom.
Na jednom z obrázkov môžeme vidieť fotografiu
z elektronického mikroskopu a výkladový nákres detailov spojenia
buniek srdcového svalu.
Jednou z charakteristických vlastností myokardových buniek je,
že medzi sebou vytvárajú spojenia, ktoré umožňujú potenciálnu aktivitu,
ktorá môže prechádzať z bunky do bunku
a potom do celého objemu svalu.
Kontrakcia jednej svalovej bunky
prechádza aj na všetky ostatné bunky.
Zodpovednými za túto „reťazovú kontrakciu“
je skupina buniek lokalizovaných v sinotriálnom,Keith-Flackovom uzle.
Ten je umiestnený v pravej predsieni v blízkosti vrchnej cievy.
Samotný impulz aktivity, ktorá má za dôsledok kontrakciu myokardu,
vychádza zo senoatriálneho uzla
a prechádza do predsiení a následne do srdcových komôr.
V znaleckom posudku profesorky Sobianec-Łotowskej
a profesora Sulkowského nachádzame zápis:
„Materiál, ktorý sme obdržali, bol dostatočný
na vykonanie odborného posudku.
Ide o tkanivo srdcového svalu, alebo aspoň najviac sa podobajúceho
naň medzi všetkými známymi tkanivami živých organizmov“.
„A, čo je veľmi dôležité, skúmaný materiál je zložený vcelku
a celkovo z tkaniva srdcového svalu“.
Toto tvrdenie prináša aj „Vyhlásenie metropolitnej kúrie v Białystoku“
zo 14. októbra 2009, ktoré bolo vydané v súvislosti
s eucharistickým fenoménom v Sokółke.
Profesori odhalili aj iné nevysvetliteľné skutočnosti.
„Hostia bola dlhý čas vo vode a istý čas zostala na korporáli.
Tkanivo na hostii malo prejsť procesom rozkladu,
teda procesom samozničenia následkom aktivity vnútrobunkových enzýmov.
V skúmanom materiáli sa však takéto stopy zmien nespozorovali!“
- potvrdili výskumné autority, ktorý daný materiál preskúmali.
Iná zaujímavá pozorovaná skutočnosť bola, že na korporáli,
hoci sa trochu po vybratí z vody zmenila - jednoducho sa vysušila,
hoci už prešlo viac rokov, nezmenila hostia svoj výzor,
hoci nebola nijako osobitne uchovávaná
za mimoriadnych podmienok a teploty.
„To znamená, že ak by bol zázrak dôsledkom nejakej baktérie,
materiál by sa bol rozložil, narušil a zmenil by výzor.
Akákoľvek mikrobiotická kultúra, ktorá by sa dostala do kontaktu hoci
aj s najčistejším materiálom, by už po jednom týždni vyzerala
úplne inak“ - doplnil profesor Sulkowski.
„Pôvodne som bola presvedčená, že ide o krvnú zrazeninu“,
povedala profesorka Sobianec-Łotowska.
Skutočnosť však bola oveľa väčšmi prekvapivá!
Dvaja vedci z Białystoku, ktorí si na svoje nezávislé výskumy
zabezpečili najmodernejšie optické a elektronické mikroskopy,
prišli k tým istým záverom profesor Sulkowski nevedel,
že vzorka, ktorú skúma, pochádza z hostie:
skúmaná vzorka nebola ani krvou, ani krvnou zrazeninou.
išlo o tkanivo srdcového svalstva, ľudského a stále živého.
A čo je ešte neuveriteľnejšie, išlo o srdcový sval
s typickými prejavmi extrémnej situácie tesne pred smrťou.
Niektorí ľudia, ktorí materiál vôbec neskúmali
a ani ho nevideli na vlastné oči, tvrdili,
že červená farba hostie vznikla dôsledkom červeného pigmentu,
ktorý produkuje baktéria Serretia marcescens.
„To je úplne absurdné“, tvrdia špecialisti z Białystoku,
pretože skúmaný materiál je totožný so srdcovým svalom a nie baktériou.
Vedci z Białystoku skúmali odobratú vzorku vedeckými,
nie náboženskými metódami.
Iné obvinenia boli ešte absurdnejšie,
ako napríklad tá zo strany tzv. „racionalistov“,
podľa ktorých skúmané tkanivo patrilo zavraždenému mužovi.
Profesori reagovali vyhlásením,
v ktorom vyjadrili „hlboké poľutovanie,
že verejná mienka je zavádzaná
falošnými pseudovedeckými hypotézami o výskume,
predovšetkým zo strany osôb, ktoré vôbec nepoznajú podrobnosti
súvisiace s výskumom, nemali ku skúmanému materiálu prístup
a neoboznámili sa ani s výskumnou dokumentáciou
a často nepoznajú ani použité techniky výskumu“.
Spracovanie protokolu zo strany dvoch vedcov z Białystoku
si vyžiadalo dva týždne.
Keď kúria v Białystoku spoznala neuveriteľné výsledky výskumu,
vymenovala 30. marca 2009 cirkevnú komisiu poverenú arcibiskupom.
Jej úlohou bolo skúmanie zázraku z teologického pohľadu
a vypočutie tých, ktorí videli hostiu,
alebo boli svedkami týchto mimoriadnych udalostí.
Komisia mala za úlohu predísť akýmkoľvek pochybnostiam,
mystifikáciám, aj tomu, že by niekto mohol podvodne
vymeniť hostiu vo svätostánku.
Členovia komisie, emeritní profesori zo seminára v Białystoku,
vypočuli všetkých svedkov a overili si dôveryhodnosť ich výpovedí.
Práca vykonaná cirkevnou komisiou
nakoniec dospela k nasledovnému vyhláseniu:
„Hostia, z ktorej bola odobratá vzorka na odborný posudok,
bola tá istá, ktorá bola prenesená zo sakristie
do svätostánku kaplnky fary.
Nepreukázal sa zásah cudzích osôb“.
To kategoricky vylúčili aj obaja vedci z Białystoku.
Je vylúčené, aby niekto vložil do svätostánku kúsok ľudského tela.
Prečo by to mohli tvrdiť?
Fragmenty, z ktorých bola zložená hostia,
boli tesne prepojené s vláknami ľudského tkaniva
a navzájom do seba zapadali.
Akoby kúsok „chleba“ sa v jednom okamihu premenil na „mäso“.
Nie je možné zmanipulovať niečo také.
Nikto, absolútne nikto, nie je schopný niečo také urobiť;
„dokonca ani vedci z NASA, ktorí majú k dispozícii
najmodernejšie výskumné technológie,
by nedokázali umelo vytvoriť niečo také“,
potvrdila profesorka Sobianec-Łotowska
a dodala, že práve táto skutočnosť mala pre ňu osobitnú dôležitosť.
© TV LUX 2019