Aj dnes vám ponúkneme, milí naši televízni diváci,
históriu i skúmanie niekoľkých eucharistických zázrakov,
ktoré sa udiali na území dnešného Španielska.
Vitajte pri sledovaní našej relácie.
Pri eucharistickom zázraku v Gerone
pochyboval istý kňaz počas slávenia svätej omše
o skutočnej prítomnosti Krista v Eucharistii.
Keď prišiel okamih svätého prijímania,
nedokázal hostiu prehltnúť, pretože sa v jeho ústach
premenila na mäso.
Relikvia hostie, ktorá sa premenila na mäso, bola, žiaľ, v roku 1936
počas občianskej vojny zničená.
Zázrak sa udial v kostole starobylého kláštora benediktínok,
ktorý bol zasvätený svätému Danielovi.
V ňom sa až do minulého storočia uchovával vzácny relikviár
so zakrvavenou látkou, ktorý ľudia nazývali Sant Dubt,
teda „Svätá pochybnosť“.
V roku 1297, počas svätej omše v ich kaplnke, si sestry všimli,
že kňaz sa počas svätého prijímania zháčil.
Jedna zo sestier, ktorá všetko videla z malého chóru nad oltárom,
spozorovala kňaza, ako si niečo vybral z úst,
zavinul do látky a odložil na kraj oltára.
Po skončení svätej omše sa sestra išla pozrieť k oltáru,
aby sa presvedčila, čo kňaz ukryl do bielej látky
a s veľkým prekvapením zistila, že v látke je zavinutý kus mäsa,
z ktorého vyteká krv.
Kňaz sa priznal, že pochyboval o skutočnej prítomnosti
Ježiša v Eucharistii.
Keď si vložil hostiu do úst, tá svojím obsahom tak narástla,
že ju nemohol viac prehltnúť.
Preto ju zavinul do korporála a nechal ju na oltári.
Hostia premenená na mäso bola následne umiestnená do relikviára.
Žiaľ, veľa dokumentov o zázraku sa stratilo.
Relikviár s hostiou premenenou na mäso a zakrvaveným korporálom
bol spolu s relikviami zničený počas občianskej vojny v roku 1936.
Pri eucharistickom zázraku v O’Cebreire sa počas svätej omše
premenila hostia na mäso a víno na krv,
ktorá vytiekla z kalicha a zakrvavila korporál.
Pán urobil tento zázrak, aby posilnil slabú vieru kňaza,
ktorý neveril v skutočnú prítomnosť Ježiša v Eucharistii.
Sväté relikvie zázraku sú dodnes uchovávané v kostole,
v ktorom sa zázrak stal.
Každoročne si ich prichádzajú uctiť mnohí pútnici.
Počas mrazivej zimy v roku 1300 slúžil istý benediktínsky kňaz
svätú omšu v kostole kláštora v O’- Cebreire.
Myslel si, že v taký mrazivý deň, keď husto snežilo
a vietor nemilosrdne dul, nepríde nikto na svätú omšu.
Ale mýlil sa. Jeden sedliak z Barxamaior,
menom Juan Santín, vystúpil do kláštora,
aby mohol byť na svätej omši.
Kňaz, ktorý neveril v skutočnú prítomnosť Krista
v Najsvätejšej oltárnej sviatosti, opovrhol jeho obetou
a dobrým úmyslom sedliaka.
Začal teda slúžiť svätú omšu a ihneď po vyslovení slov premenenia
sa hostia zmenila na mäso a víno na krv,
ktorá začala vytekať z kalicha a preliala sa až na korporál.
Zdalo sa, že dokonca aj hlava drevenej sochy Panny Márie
sa naklonila na znak úcty a adorácie v okamihu zázraku.
Ľudia ju odvtedy volajú „Panna Mária svätého zázraku“.
Pán chcel otvoriť oči neveriacemu kňazovi, ktorý pochyboval
a odplatiť veľkú nábožnosť sedliaka.
Takmer dvesto rokov sa hostia premenená na mäso
uchovávala voľne položená na paténe.
Až do chvíle, kým sa v kláštore nezastavila kráľovná Izabela,
ktorá bola na ceste do Santiaga de Compostela.
Prechádzala O’Cebreirom a dozvedela sa o spomínanom zázraku.
Kráľovná dala okamžite vyrobiť vzácny relikviár z krištáľu
na uchovávanie zázračnej hostie.
Každoročne, vždy na sviatok Božieho tela, 15. augusta a aj 8. septembra,
sa relikvie zázraku nosia v procesii spolu so sochou Panny Márie.
Medzi viacerými dokumentmi spomínajúcimi na zázrak,
je aj bula pápeža Inocenta VIII. z roku 1487
a pápeža Alexandra VI. z roku 1496.
Uchoval sa aj presný záznam udalosti od otca Yepesa.
Posledným miestom, ktoré dnes navštívime,
bude dedinka Alboraye – Almácery.
V roku 1348 sa vybral istý kňaz na návštevu chorých,
aby im priniesol sväté prijímanie.
Pri prechode cez rieku padol do vody a pritom mu vypadla pixida
s premenenými hostiami.
Úbohý kňaz sa už s touto skutočnosťou začal zmierovať,
keď zrazu počul, ako na neho volajú dvaja rybári, ktorí stáli neďaleko.
Volali ho, aby sa prišiel pozrieť po brehu na ryby,
ktoré držali v ústach malé oválne predmety,
ktoré sa podobali na hostie.
Hostie sa mu podarilo zozbierať
a odniesť v slávnostnej procesii späť do kostola.
Na procesii sa zúčastnila celá dedina.
V roku 1348 sa v dedinke Alboraya - Almácera,
udial eucharistický zázrak, ktorý pripomína príbehy
zo života svätého Františka z Assisi,
ktoré ukazujú, že ak ľudia žijú v plnosti Božej milosti,
aj stvorenstvo žije v harmónii s nimi.
Istý kňaz prechádzal na mulici riekou
a niesol v pixide viatikum určené niektorým chorým.
Zrazu bol zasiahnutým veľkou vlnou.
Kňaz padol do vody spolu s pixidou a jej vzácny obsah sa vysypal.
Hostie boli okamžite unášané prúdom do ústia rieky do mora.
Kňaz, ktorému sa podarilo s veľkým vypätím síl zachrániť,
počul počas toho, ako sa čistil od bahna, volať rybárov,
ktorí ho prosili, aby sa prišiel pozrieť „na miesto,
kde sa vody rieky miešajú s vodami mora“.
Tri ryby tam v držali v ústach nejaké biele okrúhle predmety.
Rybári boli zmätení, pretože sa to podobalo na hostie.
Kňaz bežal rýchlo do kostola a vrátil sa na breh s novou pixidou.
Robil to v takej rýchlosti, že si ani nekládol otázku, či to,
čo mu rybári hovorili, je pravda, alebo nie.
Jeho radosť prepukla, keď zistil, že tri zázračné ryby boli naozaj tam,
takmer úplne vystrčené z vody a držali v ústach úplne neporušené
hostie, ako malé trofeje.
Pokľakol, položil pixidu na zem a modlil sa tak,
ako nikdy v živote predtým.
Videl, ako ryby vložili hostie do pixidy. Jedna po druhej.
Následne sa ponorili späť do vody, zašpliechali
a stratili sa opäť v mori.
Až potom si kňaz všimol, že okolo neho stála veľká skupina
mužov a žien, ktorí celú scénu pozorovali.
Aj dnes je možné nahliadnuť do viacerých dokumentov,
ktoré potvrdzujú tento zázrak.
Na mieste zázraku bol postavený aj malý kostolík.
Na jeho dverách sú zobrazené dve ryby a vnútri sú dva obrazy,
ktoré zobrazujú udalosť.
© TV LUX 2019