Na našej púti po miestach eucharistických zázrakov
pokračujeme stále na území súčasného Španielska.
Dnes navštívime Cimballu, Moncadu a Guadalupe.
V roku 1370 bol farár z Cimbally počas svätej omše zasiahnutý
silnými pochybnosťami o skutočnej prítomnosti Ježiša v Eucharistii.
Hostia sa premenila na mäso, z ktorého začala hojne vytekať krv,
ktorá sa vyliala na korporál.
Udalosť posilnila slabú vieru kňaza, ktorý sa kajal
a utiahol sa do kláštora, kde sa celý zvyšok života
venoval modlitbe a pokániu.
Každoročne, vždy 12. septembra, sa slávi pamiatka na zázrak
vo farskom kostole, v ktorom sa dodnes uchováva relikvia
zakrvaveného korporála.
Zázrak je známy aj pod menom „Presväté tajomstvo pochybnosti“.
Udial sa v Cimballe v roku 1370 v Kostole Očisťovania Panny Márie.
Farár kostola, don Tommaso, mal už dlhé mesiace pochybnosti
o skutočnej prítomnosti Ježiša v Eucharistii.
Počas slávenia nedeľnej svätej omše, po vyslovení slov premenenia,
uvidel don Tommaso hostiu, ako sa zmenila na mäso a krv,
ktorá z neho začala vytekať.
Krv sa vyliala aj na korporál.
Kňaz sa okamžite začal kajať a plakať.
Veriaci, keď ho videli v takom stave,
pristúpili k oltáru a uvideli zázrak.
Relikviu následne niesli v procesii
a správa sa rozšírila do celého okolia.
Relikvii „Presvätého tajomstva pochybností“
sa pripisuje viacero zázrakov.
Relikvia bola odvtedy objektom veľkej úcty zo strany veriacich.
Relikvia zakrvaveného korporála je každoročne 12. septembra
pri príležitosti výročia zázraku vystavovaná na verejnú úctu.
Pri eucharistickom zázraku z Moncady
sa zjavil v premenenej hostii malý Ježiš,
aby tak pomohol istému kňazovi,
ktorý mal pochybnosti o platnosti svojej vysviacky.
Koncom 14. storočia sa totiž niekoľko francúzskych kardinálov
rozhodlo zvoliť antipápeža.
Urobili tak v nádeji, že sa opätovne rozhodne preniesť
sídlo pápeža do Avignonu.
To vyvolalo veľké zmätky medzi klérom.
Mnohí kňazi začali pochybovať o platnosti svojich vysviacok.
Udalosť je zachytená v Anales Eclesiásticos
otca Odorica Raynaldiho, ako aj v mnohých iných dokumentoch
uchovávaných v mestskom archíve v Moncade.
Voľba pápeža Urbana VI. 18. apríla 1378
nebola prijatá veľkou časťou francúzskych kardinálov,
ktorí očakávali francúzskeho pápeža v nádeji,
že pápežské sídlo opäť prenesie do Avignonu.
Po mnohých nedorozumeniach zvolili 20. septembra 1378
antipápeža Klementa VII.
Schizmatici sa pokúsili za pomoci zbraní okamžite zmocniť Ríma,
ale to sa im nepodarilo.
Stiahli sa teda do Avignonu, kde Klement VII. začal pôsobiť,
akoby bol legitímnym pápežom.
V tomto období premohli kňaza z Moncady Moséna Jaimeho Carrósa
pochybnosti o platnosti svojej kňazskej vysviacky,
pretože bol vysvätený biskupom, ktorého menoval
protipápež Klement VII.
Vždy, keď slávil svätú omšu, bol doslova pohltený strachom,
že klame veriacich a že ním premenené hostie
nie sú skutočne premenené.
Bál sa, že takisto neplatne vysluhuje aj ostatné sviatosti.
Kňaz sa modlil k Pánovi, aby mu dal nejaké znamenie.
Odpovede sa dočkal na Vianoce 1392.
V ten deň sa na svätej omši zúčastnila aj vznešená pani
Angela Alpicat, spolu so svojou päťročnou dcérou Inés
neskoršia svätá Inés de Moncada.
Po skončení svätej omše odmietla dcérka odísť z kostola.
Hovorila mame, že chce zostať v kostole,
aby sa mohla hrať s tým úžasným dieťaťom,
ktoré držal kňaz v rukách počas premenenia.
26. decembra pani Angela prišla opätovne na svätú omšu.
Keď kňaz pozdvihol hostiu, dievča znova uvidelo
v kňazových rukách dieťa.
Po svätej omši oznámila pani Angela kňazovi, čo videlo jej dieťa.
Kňaz sa na všetko dievčaťa hneď vypytoval.
Malá Inés bez problémov odpovedala na všetky ťažké otázky.
Kňaz sa rozhodol ju vystaviť poslednej veľkej skúške.
Pozval ju na svätú omšu aj v nasledujúci deň.
Kňaz zobral dve hostie, no premenil iba jednu.
Následne zobral do rúk premenenú hostiu a opýtal sa dieťaťa,
čo vidí v jeho rukách.
Ona odpovedala: „Vidím malého Ježiška“.
Potom vzal do rúk nepremenenú hostiu a položil jej tú istú otázku.
Inés odpovedala: „Vidím biely kruh“.
Kňaz od radosti ani nemohol hovoriť a všetci prítomní sa s ním radovali,
pretože tak bola dokázaná platnosť jeho kňazskej vysviacky.
Hoci bol biskup, ktorý kňaza vysvätil,
sám vysvätený protipápežom, Boh zostal verný apoštolskej
postupnosti, ktorá je pri vkladaní rúk
a vysviacke najdôležitejšia pre samotnú platnosť.
Počas slávenia svätej omše uvidel kňaz padať
z premenenej hostie viaceré kvapky krvi.
Zázrak posilnil vieru kňaza a mnohých veriacich,
medzi ktorými bol aj kráľ Kastílie.
Relikvie zázraku boli vystavené na verejnú úctu veriacich
počas Eucharistického kongresu v Tolede v roku 1926
a dodnes sú objektom hlbokej úcty zo strany španielskeho ľudu.
Aj dnes je možné vo svätyni v Guadalupe, v regióne Toledo,
obdivovať vzácny relikviár zakrvaveného korporála
a pally (palla je pokrývka, ktorá sa používa pri svätej omši
na prikrytie kalicha, ktoré boli použité počas svätej omše),
pri ktorej sa udial zázrak ctihodného dona Pedra Cabañuelasa.
Mal totiž pochybnosti o skutočnosti prepodstatnenia.
Na jeseň v roku 1420 počas svätej omše,
hneď po vyslovení slov premenenia, uvidel don Pedro
zostupovať zhora nadol hustý oblak, ktorý sa zastavil na oltári.
Nevidel na oltári vôbec nič.
Kňaz začal prosiť Pána, aby rozohnal jeho pochybnosti.
Oblak sa začal pomaly rozptyľovať
a pred ním sa objavilo niečo nečakané.
Hostia sa vznášala nad kalichom a stekali z nej kvapky krvi,
ktoré hneď naplnili kalich a preliali sa na korporál a pallu.
Kňaz následne počul hlas, ktorý hovoril:
„Po skončení svätej omše o tom, čo si videl, zatiaľ nikomu nehovor“.
Správa o zázraku sa rozšírila prostredníctvom spolubratov Pedra
a dostala sa do celého Španielska.
Dostala sa dokonca až ku kráľovi Kastílie, donovi Juanovi II.
a ku kráľovnej doni Márii Aragónskej,
ktorí si zázrak veľmi uctievali.
Požiadali dokonca, aby po smrti mohli byť pochovaní
v blízkosti tela ctihodného otca Pedra Cabañuelasa.
© TV LUX 2019